Jeg følger ham ud.
Med glæde, professor.
Fortsæt, alle sammen.
Måske forheksede jeg Bell-pigen. Hvad betyder det for dig?.
Jeg lovede at beskytte dig. Jeg svor Den Ubrydelige Ed.
Jeg har ikke brug for beskyttelse. Jeg blev udvalgt til det her.
- Og jeg svigter ham ikke. - Du er bange, Draco.
Du prøver at skjule det, men det er tydeligt. Lad mig hjælpe dig.
Nej! Jeg blev udvalgt. Det her er mit store øjeblik.
Den Ubrydelige Ed?. Er du sikker på, det var det?.
- Stensikker. Hvorfor?. - Man kan ikke bryde en Ubrydelig Ed.
Det er jeg sjovt nok også selv nået frem til.
Du forstår det ikke. Pokkers også.
Jeg savner dig.
Herligt.
Hun vil bare kysse. Mine læber er helt sprukne. Se.
Jeg tror dig.
Hvad sker der, hvis man bryder en Ubrydelig Ed?.
Man dør.
Vent. Der er stadig budding.
Har Voldemort valgt Draco Malfoy til en opgave?.
Er det faldet dig ind, at Snape prøver at finde ud af, hvad Draco pønser på?.
- Sådan lød det ikke. - Måske har Harry ret, Remus.
Det afhænger af, om man stoler på Dumbledores dømmekraft.
Dumbledore stoler på Snape, derfor gør jeg også.
- Dumbledore kan også begå fejl. - Had har gjort dig blind! Jo!
Folk forsvinder dagligt, Harry. Vi kan kun stole på en håndfuld.
Hvis vi begynder at slås indbyrdes, er vi fortabt.
Gab.
Stoler du ikke på mig?.
Lækker.
Jeg skal bare lige...
- Tærte?. - Ellers tak.
Du må tilgive Remus. Det har taget hårdt på ham.
- Har De det godt, hr. Weasley?. - Vi bliver alle sammen forfulgt.
Molly går for det meste ikke uden for en dør. Det har ikke været let.
- Fik De min ugle?. - Ja.
Hvis Dumbledore er ude at rejse, er det nyt for ministeriet, -
- men sådan ønsker Dumbledore det måske.
Hvad angår Draco Malfoy, ved jeg en smule mere.
Jeg sendte en spion til Borgin & Burke.
Jeg tror ud fra det, du beskrev... det, Ron og du så i sommerferien -
- at genstanden, Draco er så interesseret i, -
- er et Forsvindingskabinet.
De var uhyre populære, da Voldemort kom til magten.
Hvis Dødsgardisterne kommer, går man blot derind -
- og forsvinder en times tid eller to. De kan flytte en hvor som helst hen.
Men det er lunefulde anordninger.
- Hvad med det hos Borgin & Burke?. - Det er der stadig.
- Det var lækkert, Molly. - Vil I ikke blive?.
Nej. Den første nat i cyklussen er altid den værste.
Remus?.
Kære.
- Er Ron gået i seng?. - lkke endnu.
Snørebånd.
Glædelig jul, Harry.
Glædelig jul.
- Harry, nej! - Remus!
Ginny!
Jeg dræbte sirius Black!
Kommer du og tager mig?.
Tager du mig?.
Harry?.
Lammer!
Harry!
Ginny!
Molly.
De har så let ved at ramme jer. Vær glad for, I ikke blev slået ihjel.
- Du må se i øjnene, hvem du er. - Jeg ved, hvem jeg er. Undskyld.
- Selvfølgelig vil jeg gå med den. - Min Ronniedreng!
Jeg tror, jeg skal kaste op.
Du ved mere end halvdelen af lærerstaben,
Er det rigtigt, at professor Fro går af?.
Det må jeg ikke fortælle dig. Og tak for ananassen.
Det er min favorit. Men hvordan vidste du det?.
Intuition.
Er klokken så mange?. Smut så, før Dippet giver os en eftersidning.
Få hellere fart på, Romeo. Du må ikke være oppe efter sengetid.
- Har du noget på hjerte?. - Ja.
Jeg kunne ikke komme på andre at gå til.
De andre lærere er ikke som Dem.
- Måske misforstår de det. - Fortsæt.
Jeg var i biblioteket forleden aften. I den forbudte afdeling.
Der læste jeg noget usædvanligt om en sjælden form for magi.
Og jeg tænkte, at De kunne fortælle mig om det.
- Den kaldes vistnok... - Hvabehar?.
Det kender jeg intet til. Og hvis jeg gjorde, sagde jeg det ikke.
Forsvind så ud herfra, og du nævner det aldrig igen!
Forvirret?. Det ville forbavse mig, hvis du ikke var.
Jeg forstår det ikke. Hvad skete der?.
Det er nok det vigtigste minde, jeg har indsamlet. Det er også en løgn.
Der er blevet fiflet med det minde -
- af den, der ejer det. Vores ven professor Schnobbevom.
- Hvorfor fifle med sit eget minde?. - Han skammer sig vel over det.
Jeg bad dig lære Schnobbevom at kende. Det har du gjort.
Nu skal du overtale ham til at afsløre sit sande minde med alle midler.
Så godt kender jeg ham ikke.
Det her minde er altafgørende. Uden det er vi blinde.
Uden det lægger vi verdens skæbne i hænderne på tilfældet.
Du har intet valg.
Du må ikke fejle.
Så jeg råder jer til at sætte jer ind i kapitlet om modgifte.
Jeg fortæller jer mere om Bezoarer i næste time. Så må I godt gå.
Alys! Husk din rottehale.
Selveste prinsen af eliksirer. Hvad skylder jeg æren?.
- Jeg vil spørge Dem om en ting. - Spørg væk, min dreng.
Forleden var jeg i biblioteket i den forbudte afdeling.
Der fandt jeg noget om en sjælden form for magi.
Ja?. Hvad var så denne sjældne magi?.
Det husker jeg ikke helt præcist.
Men jeg spekulerede bare på, om der er magi, som De ikke må lære os.
Jeg er Eliksirmester. Det må du hellere spørge professor Snape om.
Vi er ikke just perlevenner. Jeg mener... Han er ikke som Dem.
Måske misforstår han det.
Ja. Der kan ikke være lys uden mørke.
Det gælder også magi. Jeg bestræber mig på kun at bruge lys magi.
- Jeg vil råde dig til det samme. - Sagde De også det til Romeo Gåde?.
Dumbledore står bag det her, ikke?.
Ikke?.
Ja?.
Å Ah, er det dig, Potter. Beklager. Jeg har travlt.
Den er smuk, ikke?. Månen.
Guddommelig. Har du spist lidt lækkerier?.
Æsken lå på sengen. Jeg måtte bare smage en.
Eller tyve. Jeg kan ikke slå hende ud af hovedet.
- Jeg troede, hun gik dig på nerverne. - Aldrig i livet!
Jeg tror, jeg elsker hende.
Glimrende.
Tror du, hun ved, at jeg eksisterer?.
Det håber jeg sgu. Hun har kysset på dig i tre måneder.
- Hvem snakker du om?. - Hvem snakker du om?.
- Romilda. Romilda Vane. - Meget morsomt.
- Hvad gjorde du det for?. - Jeg er forelsket i hende!
- Har du overhovedet mødt hende?. - Nej. Vil du præsentere mig?.
Kom, Ron. Jeg vil præsentere dig for Romilda Vane.
Kære Harry. Tænker søde tanker om dig. Romilda.
Jeg forstyrrer Dem kun, fordi det er meget vigtigt.
- Hvor er Romilda?. - Hvad er der galt med Wenby?.
- Meget stærk kærlighedseliksir. - Nuvel. Kom ind med ham.
Jeg troede, du kunne brygge en modgift sammen i en ruf.
Det her kræver mere erfarne hænder.
- Hej, skat. Vil du have en drink?. - Du har nok ret.
For resten beklager jeg det i dag. Vores lille uoverensstemmelse.
Det gør ikke spor. Lad det nu være glemt.
De er vel træt af det efter alle de år.
- Alle spørgsmålene om Voldemort. - Nævn ikke det navn!
- Værsgo, gamle jas. Tøm det. - Hvad er det?.
Lidt til at styrke dig på.
- Hvad skete der med mig?. - Kærlighedsdrik. En kraftfuld en.
- Jeg har det virkelig dårligt. - Du trænger til en opkvikker.
Jeg har ingefærøl, vin, udsøgt egetræslagret mjød.
Det skulle være til en anden lejlighed, men under omstændighederne...
Værsgo, Potter. For livet!
Ron!
- Gør dog noget! - Jeg forstår det ikke.
Kom nu, Ron. Træk vejret.
De piger bliver min død.
Det var snarrådigt at bruge en Bezoar.
Du må være stolt af din elev, Horatio.
Å Ah ja. Pavestolt.
Vi kan vist godt blive enige om, at Potter handlede heltemodigt.
Men hvorfor var det nødvendigt?.
Det lader til at være en gave, Horatio. Husker du, hvem du fik flasken af?.
Som rummer svage dufte af lakrids og kirsebær, når de ikke forurenes af gift.
Jeg havde faktisk selv i sinde at forære den bort.
- Til hvem, om jeg må spørge?. - Til dig, rektor.
Hvor er han?. Min Ronniedreng! Har han spurgt efter mig?.
- Hvad laver hun her?. - Det spørger jeg også dig om.
- Jeg er hans kæreste. - Jeg er hans... ven.
Næ, nu må jeg le! I har ikke talt til hinanden i ugevis.
Men han er vel god nok, nu hvor han pludselig er interessant?.
Han er blevet forgivet, din gumpetunge gimpe!
Og jeg har altid syntes, han var interessant!
Se! Han fornemmer min tilstedeværelse.
Bare rolig, Ronniedreng. Jeg er hos dig.
Jeg er her.
Her... mi... one.
Hermione.
Å Ah, at være ung og mærke kærlighedens skarpe brod.
Lad os gå. Hr. Weasley er i gode hænder.
Det var på tide, ikke også?.
Tak.
Klap i.
BORGlN & BURKE Grundlagt i 1 863
Hold op, Ron. Du får det til at sne.
Hvordan var det nu, at jeg slog op med Lavender?.
Hun kom for at besøge dig på hospitalet.
Og der blev snakket.
Det var vist ikke nogen lang samtale.
Jeg er glad for at være sluppet af med hende. Hun virker lidt oprevet.
Ja, det gør hun.
Siger du, at du ikke kan huske noget fra den aften?.
- Slet ikke noget?. - Der er noget.
Men det kan ikke være rigtigt. Jeg var helt fra snøvsen, ikke?.
Jo. Det er rigtigt.
Sectumsempra - Mod Fjender
Der er Katie.
Katie Bell.
Katie, hvordan har du det?.
Jeg ved, du vil spørge, men jeg ved ikke, hvem der forheksede mig.
Jeg har virkelig forsøgt at huske.
Men jeg kan ikke.
Katie?.
Jeg ved, hvad du gjorde, Malfoy. Du forheksede hende, ikke?.
sectumsempra!
Vulnera sanentur,
Du må skille dig af med den. I dag.
T ag min hånd.
Fornødenhedsrummet.
Vi må skjule Halvblodsprinsens bog, -
- hvor ingen kan finde den, end ikke dig.
Hvad var det?.
Se selv. Man ved aldrig, hvad man finder heroppe.
Luk øjnene. Så bliver du ikke fristet.
Luk øjnene.
Dèt kan også forblive skjult heroppe, hvis det er.
- Gjorde du og Ginny det så?. - Hvad?.
- Skjulte I bogen?. - Ja.
Nå, ja.
Stadig intet held med Schnobbevom, formoder jeg?.
Held. Der har vi det. Jeg har bare brug for lidt held.
- Hvordan har du det?. - Glimrende.
Helt forrygende.
Husk, at Schnobbevom spiser tidligt, går en tur og så tilbage til sit kontor.
- I orden. Jeg går ned til Hagrid. - Hvad?.
Harry, du må tale med Schnobbevom!
Vi har en plan.
Ja, men jeg har en god fornemmelse med hensyn til Hagrid.
Det er det rette sted at være i aften. Forstår l?.
- Nej! - Jeg ved, hvad jeg gør. Felix gør.
Hej!
- Milde Merlin, Harry. - Undskyld.
Jeg burde have givet mig til kende. Frygtede De, jeg var professor Spire?.
Ja, det gjorde jeg faktisk. Hvorfor tror du det?.
Bare måden, De sniger Dem rundt på, og De for sammen, da De så mig.
Er det Tentaculablade?. De er da ret værdifulde, ikke?.
Ti Galleoner per blad. Ikke at jeg er bekendt med slige handler.
Min egen interesse er udelukkende akademisk.
De planter har altid skræmt mig.
- Hvordan er du sluppet ud af slottet?. - Gennem hoveddøren.
Jeg skal hen til Hagrid. Jeg fik lige lyst til at besøge ham.
- Harry! - Ja?.
Det er snart nat. Jeg kan ikke tillade, at du strejfer alene omkring.
Så gå med.
Harry! Jeg insisterer på, at du ledsager mig tilbage til slottet øjeblikkeligt.
Det ville ikke være formålstjenligt.
- Hvad får dig til at sige det?. - Aner det ikke.
Horatio.
Milde Merlin! Er det en ægte Acromantula?.
- En død en af slagsen. - Gode gud.
Hvordan lykkedes det dig at dræbe den?.
Dræbe den?. Det var min bedste ven.
- Beklager. Jeg vidste ikke... - Bare rolig. Du er ikke den eneste.
Edderkopper er svært misforstået.
- Øjnene gør vel folk bange. - For ikke at snakke om kløerne.
Ja, også dem, velsagtens.
Hagrid, ikke for at virke taktløs, -
- men Acromantulagift er umådelig sjælden.
Må jeg udtrække en flaske eller to?. Udelukkende til akademiske formål.
- Han har jo ikke gavn af den nu, vel?. - Lige mine tanker.
Jeg har altid et par ampuller på mig til sådanne lejligheder.
Gammel Eliksirmester-vane.
De skulle have set ham i hans storhedstid. Han var mageløs.
- Skal jeg sige et par ord?. - Ja.
- Han havde vel familie?. - Ja.
- Farvel... - Aragog!
Farvel, Aragog.
Konge af spindlere.
Din krop vil rådne, men din ånd lever videre.
Og dine menneskevenner finder trøst i det tab, de har lidt.
De stedte ham til hvile
Og hans stav knækkede i to Hvilket var trist
Jeg havde ham helt fra æg. En lille sag, da han blev udklækket.
Ikke større end en pekingeser. Hvad giver I mig?.
Hvor sødt. Jeg havde engang en fisk. Francis. Jeg holdt meget af ham.
En eftermiddag kom jeg nedenunder, og så... var den væk.
Puf.
- Besynderligt. - Ja, ikke?.
Men sådan er livet vel.
Man lever sit liv, og så pludselig... puf.
Puf.
Det var en elev, der gav mig Francis.
En forårseftermiddag opdagede jeg en kumme på mit skrivebord -
- med få centimeter klart vand i.
På overfladen flød et blomsterblad.
Mens jeg så på, sank det.
Lige før det ramte bunden, forvandlede det sig -
- til en lille fisk.
Det var smuk magi.
Vidunderligt at beskue.
Blomsterbladet stammede fra en lilje. Din mor.
Den dag, jeg kom nedenunder -
- den dag, kummen var tom -
- var den dag, din mor...
Jeg ved, hvorfor du er her.
Men jeg kan ikke hjælpe dig. Det ville betyde min undergang.
Ved De, hvorfor jeg overlevede?. Den aften, jeg fik det her?.
På grund af hende. Fordi hun ofrede sig.
Hun nægtede at bøje sig.
Fordi hendes kærlighed var stærkere end Voldemort.
- Nævn ikke hans navn. - Jeg frygter ikke navnet.
Jeg vil fortælle Dem en ting.
Noget, andre kun har gisnet om.
Det er sandt. Jeg er Den Udvalgte.
Kun jeg kan knuse ham, men så må jeg vide, -
- hvad Romeo Gåde spurgte Dem om, og hvad De svarede ham.
Vær tapper!
Vær tapper som min mor.
Ellers bringer De skam over hende.
Ellers døde hun forgæves.
Ellers forbliver kummen tom for stedse.
Du må ikke tænke dårligt om mig, når du ser det.
Du aner ikke, hvordan han var, selv dengang.
Jeg var i biblioteket forleden aften i den forbudte afdeling -
- og jeg læste noget besynderligt om en sjælden form for magi.
Det hedder, så vidt jeg har forstået, en Horcrux.
- Hvabehar?. - Horcrux.
Jeg faldt over det, mens jeg læste. Og jeg forstod det ikke helt.
Jeg ved ikke, hvad du læste, Romeo, men det er meget mørk magi.
Det er derfor... jeg gik til Dem.
En Horcrux er en genstand, hvori en person har skjult en del af sin sjæl.
Men jeg forstår ikke, hvordan det fungerer.
Man spalter sin sjæl og skjuler en del af den i en genstand.
Derved er man beskyttet, hvis man angribes, og kroppen bliver ødelagt.
Den del af ens sjæl, der er skjult, lever videre.
Man kan med andre ord ikke dø.
Hvordan spalter man så sin sjæl?.
Det tror jeg, du kender svaret på.
- Mord. - Ja.
Mord flår sjælen i stykker. En krænkelse af naturen.
Kan man kun spalte sjælen èn gang?. Er syv for eksempel...?.
Syv?.
Du fredsens, Romeo. Det er slemt nok at overveje at myrde èt menneske.
At spalte sjælen i syv stykker... Det er vel kun rent hypotetisk?.
Naturligvis.
Det er vores lille hemmelighed.
- Det her overgår min vildeste fantasi. - Har han skabt en Horcrux?.
- Ja. Og ikke kun èn gang. - Hvad er de helt præcist?.
Det kan være hvad som helst. De mest almindelige genstande.
En ring, for eksempel. Eller en bog.
- Romeo Gådes dagbog. - En Horcrux.
Da du reddede Ginny Weasleys liv, kom du med den her til mig.
Jeg vidste, at det var en anden form for magi.
Meget mørk og kraftfuld. Men indtil i aften anede jeg ikke hvor kraftfuld.
- Og ringen?. - Voldemorts mors.
Vanskelig at finde. Endnu vanskeligere at tilintetgøre.
Men hvis man finder dem alle og tilintetgør alle Horcruxer...
- Så tilintetgør man Voldemort. - De kan være skjult overalt, ikke?.
Jo. Men magi, navnlig mørk magi...
... efterlader spor.
Det er dèr, De er taget hen, ikke?. Når De har forladt skolen?.
Jo. Og jeg tror, at jeg måske har fundet en til.
Men denne gang kan jeg ikke håbe på at tilintetgøre den alene.
Nok en gang må jeg bede dig om alt for meget, Harry.
Er det nogensinde faldet dig ind, at du tager alt for meget for givet?.
Har det strejfet din begavede hjerne, at jeg ikke vil være med mere?.
Jeg vil ikke forhandle med dig. Du indvilgede. Samtalen er forbi.
Harry.
Du trænger til at barbere dig.
Undertiden glemmer jeg, hvor meget du er vokset.
Undertiden ser jeg stadig den lille dreng fra kosteskabet.
Tilgiv mig min sentimentalitet. Jeg er en gammel mand.
I mine øjne er De stadig den samme.
Ligesom din mor er du umådelig venlig.
En egenskab, folk vedbliver at tage for givet.
Det sted, vi skal til i aften, er uhyre farligt.
Jeg lovede, at du kunne tage med.
Men du må uden tøven adlyde hver eneste af mine befalinger.
- Javel. - Forstår du, hvad jeg siger?.
Siger jeg ""skjul dig"", skjuler du dig. Siger jeg ""flygt"", flygter du.
Siger jeg, at du skal efterlade mig og redde dig selv, gør du det.
Giv mig dit ord, Harry.
Mit ord.
Tag min arm.
Jeg troede ikke, De kunne transferere på Hogwarts.
Det har sine fordele at være mig.
Det er her.
Ja. Det her sted har oplevet magi.
Det har en pris at få adgang.
En pris, der skal svække enhver indtrængende.
- De skulle have ladet mig gøre det. - Dit blod er langt mere værdifuldt.
Voldemort har ikke gjort det let at finde hans skjulested.
Han har opstillet forsvarsværker.
Forsigtig.
Der er den. Men hvordan kommer vi derud?.
Vil du, Harry?.
- T ror De, Horcruxen er derinde?. - Ja.
Det skal drikkes. Hver en dråbe.
Husker du betingelserne for at komme med?.
Denne bryg kan lamme mig. Få mig til at glemme, hvorfor jeg er her.
Volde mig stor smerte. Du må ikke give efter.
Det er din opgave at sørge for, at jeg bliver ved med at drikke den.
- Forstået?. - Hvorfor kan jeg ikke drikke den?.
Fordi jeg er meget ældre, klogere og langt mindre værdifuld.
På dit helbred, Harry.
Professor!
Kan De høre mig?.
- Nej. Lad være. - De må blive ved med at drikke.
- Stop! - Kun hvis De drikker.
- Tving mig ikke! - Det gør mig ondt.
- Dræb mig! - Nej.
Det er min skyld. Det er alt sammen min skyld.
- Det er min skyld. - Bare èn til.
Så lover jeg at gøre, som De siger. Det lover jeg.
Jeg beder Dem.
Harry.
Vand.
De gjorde det.
Harry, vand.
- Aguamenti! - Vand.
Lumos,
Lumos maxima!
Lammer! Lammer!
sectumsempra!
Incarcerous! Lammer!
Partis temporus!
Gå tilbage til jeres kollegium! Ikke smøle!
Vi må få Dem hen i hospitalsfløjen. Til madam Pomfrey.
Nej. Severus. Jeg har brug for Severus.
Væk ham. Fortæl, hvad der er sket. Ikke et ord til nogen andre.
Severus, Harry.
Skjul dig nedenunder.
Tal ikke med nogen.
Hvad der end sker, bliver du nedenunder.
Harry, gør, som jeg siger.
Stol på mig.
Godaften, Draco. Hvad bringer dig hid denne mageløse forårsaften?.
- Hvem andre er her?. Du snakkede. - Jeg taler ofte højt med mig selv.
Har du hvisket for dig selv, Draco?.
- Draco, du er ikke en morder. - Jeg har gjort ting, der vil ryste dig.
Såsom at forhekse Katie og håbe, hun vil give mig en forbandet halskæde?.
Og forgifte en flaske mjød?.
Tilgiv mig, men du kan ikke have haft hjertet med i dine handlinger.
Han stoler på mig. Jeg blev udvalgt!
- Så vil jeg gøre det let for dig. - Expelliarmus!
Bravo. Du er ikke alene.
Der er andre. Hvordan?.
Forsvindingskabinettet i Fornødenhedsrummet.
- Jeg har repareret det. - Det har en søster. En tvilling.
Hos Borgin & Burke. De danner en korridor.
Snedigt. Draco.
For år tilbage kendte jeg en dreng, der traf alle de forkerte valg.
- Lad mig hjælpe dig. - Jeg vil ikke have din hjælp!
Forstår du det ikke?. Jeg er nødt til at gøre det her.
Jeg er nødt til at dræbe dig. Ellers dræber han mig.
Hvad har vi så her?.
Bravo, Draco.
Godaften, Bellatrix. En præsentation er vel på sin plads?.
Jeg ville gerne, Albus, men jeg er bange for, at vi har lidt småtravlt.
Gør det!
Han tør ikke. Ligesom sin far. Lad mig gøre det af med ham.
Nej! Mørkets Herre sagde, at drengen skulle gøre det.
Det er dit store øjeblik. Gør det!
Kom nu, Draco. Nu!
Nej.
Severus.
- Jeg beder dig. - Avada kedavra!
Hagrid?. Hallo?.
Snape! Han stolede på dig!
Gå!
Incarcerus! Kæmp, din kryster! Kæmp!
Nej! Han tilhører Mørkets Herre.
sectumsempra!
Hvor vover du at bruge mine egne besværgelser mod mig. Ja.
Jeg er Halvblodsprinsen.
Potter, i lyset af det, der er sket...
Hvis du har brug for at tale med nogen...
Du skal vide... Professor Dumbledore...
Du betød meget for ham.
Tror du, han ville have gjort det?. Draco?.
Nej.
Nej. Han var ved at sænke sin stav. I sidste ende var det Snape.
Det var hele tiden Snape. Og jeg gjorde intet.
Den er falsk.
Luk den op.
""Til Mørkets Herre. Jeg ved, jeg er død, længe før du læser det, -
- men du skal vide, at det var mig, der afslørede din hemmelighed.
Jeg har stjålet den ægte Horcrux og destruerer den, når jeg kan.
Jeg ser døden i øjnene i håb om, at når du møder din ligemand, -
- bliver du atter dødelig. R.A.B. ""
- R.A.B.?. - Aner det ikke.
Men hvem de end er, så har de den ægte Horcrux.
Så det har været forgæves.
Det hele.
Ron har det fint nok med det. Med dig og Ginny.
Men i dit sted ville jeg holde kysseriet på et minimum, når han er i nærheden.
Jeg kommer ikke tilbage.
Jeg må afslutte det, Dumbledore har påbegyndt.
Jeg ved ikke, hvor det fører mig hen, men du og Ron skal nok få besked.
Jeg har altid beundret dit mod, Harry.
Men sommetider er du altså godt dum.
Du tror da vel ikke, at du kan finde alle de Horcruxer på egen hånd?.
Du har brug for os, Harry.
Jeg har aldrig tænkt over, hvor smukt her egentlig er.
HARRY POTTER OG HALVBLODSPRlNSEN
DANlSH